În seara asta de Sabat, ei cred că intrăm în West Bank ca să bombardăm.
- Dle general, o dnă vrea să vă vorbească. - O arăboaică ?
Cred că da.
Trebuie să fie frumoasă Solamina, agentul nostru. Las-o să intre.
La comanda dumneavoastră !
Intrați !
Frumoasă Solamina ! Parola !
- Dispari ! - Da, domnule !
Au !
- Ceva noutăți ? - Inamicul minează drumul spre Sinai.
- În ce loc ? - Amman...
- Imposibil, Amman e în mâinile noastre. - Eu nu vorbesc despre oraș.
Vorbesc despre drumuri. Inamicul se retrage și minează drumurile.
Am să-i bombardez pe toți.
- Alte noutăți ? - A sosit noul medicament de la Ierusalim,
... o să vă facă bine la oase și la cicatrice.
Sunt bucuros, azi mă dor foarte rău, poate o să plouă.
- Ce este ? - O injecție. O facem ?
Lasă-mă să văd feregeaua ta de aur. Vreau să te sărut.
Nu insistați generale, ayatolahul Khomeini nu e de acord.
Nu pot, religia noastră o interzice.
De opt ani aceiași poveste.
Bine, generale, ați câștigat. Fiți cuminte, și vă sărut.
Închide ochii !
Lovit !
- Totul a mers bine ? - Doarme ca un prunc.
- V-a sărutat, profesore ? - Spui numai prostii, nu m-a sărutat.
- La Napoleon te duci tu. - Nu, crede că sunt Josephina și sare pe mine.
Ești celibatar, de ce te deranjează ?
- Bine, dar la Rommel mergeți dvs. - Să sperăm că n-a văzut Holocaustul la tv.
- V-a sărutat, aveți ruj. - Mâine vii la mine să te consult !
Se pare că aici până și infirmierii înnebunesc.
Măi cavalere, de ce îmi faci întotdeauna așa ?
- Cum te numești ? - Galliazzo !
Ai căutat toate rimele !
La ordin. La revedere ! Pleacă !
Nu știu cum mi-a trecut prin minte să vin la un salon de militari.
ASISTENTA DE LA SPITALUL DE "NEBUNII"
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
- Ce faci acolo ? - Gura ! Pregătesc o capcană.
Bat niște pari, o acopăr cu crengi și jaguarul nu o vede. Cade, și eu îl prind.
- Dar aici nu sunt jaguari. - Nu sunt ?
Nu te mișca.
Foarte frumos !
Nu e adevărat, nu am mustață.
Ai dreptate.
Unu, doi...
Acum e adevărat. Am !
De ce e atâta nervozitate pe loc ?
- Am box de fitness. - Pentru un boxer, ești prea delicat.
Du-te în grădiniță să faci box. Nu vezi ce micuț ești ?!
- Eu sunt cel mai mare. - Bine. Joacă-te !
- Ce ai pățit ? - Nu-i nimic, o mică coborâre de formă.
Priviți !
- Nu ai prins-o ? - A scăpat.
Nu mișca !
A scăpat.
La ce te uiți ?
Nu te mișca. E aici.
- Peppino, iar sunt țânțari ? - A zburat...
- Am impresia că acest țânțar e mascul. - Da, da !
Nu mișca... Îl vezi ?
Nu te mișca !
- L-am strivit. - Mulțumesc, soră !
Mașina e aici. Așteaptă-mă aici.
Michele !
Mi... ! La naiba...
Săracul... Cu toate că era rănit, s-a târât până în magazie.
- Scria un bilet. - Lasă-mă să-l citesc.
"Picturile sunt în spital. Profesor La Russa."
- Cine le-a luat ? Nu a scris altceva ? - A murit în timp ce scria.
Se vede că nu știa să-și facă meseria. Dacă a murit, cu atât mai rău pentru el.
Rău pentru mine, i-am dat 5 milioane.
- Să iasă gărzile... ! - Ieși din mașină !
Vrei să-mi spargi timpanele ?
- Bună ziua, baroneasă. - Bună ziua, profesore !
- Cum merge serviciul secret, generale ? - Deschide poarta !
Vino aici.
- Tu nu strigi: "Trăiască Profesorul" !? - Eu nu sunt nebun, sunt portar.
Am înțeles. Nici unul din noi nu e nebun. Eu sunt profesor.
- Iar eu sunt portar. - Suntem egali. La revedere.
Eu profesor, el portar. Eu ies... Ciao !
Puteți să mă contactați.
Iubirea mea... Spune-mi ceva dulce.
Ei bine... Zahăr, caramele...
Ciocolata fondantă de la maică-ta...
Hotărăște-te ! Înăuntru sau afară. Sus-josul ăsta mă enervează.
Ce cuvinte sunt astea ? Nu poți să-mi vorbești așa.
Înăuntru, afară. Sus josul ăsta mă enervează...
Nu m-am însurat cu o femeie frigidă, cu un frigider cu congelator sus.
Ce faci când vorbesc cu tine ?
Prostul ăla de Decoupete care spunea că trebuie să participi și tu, avea dreptate.
- Tu nu participi niciodată. - Ce vrei ? Eu îmi fac datoria.
- E adevărat, sunt puțin cam rece... - M-ai făcut să devin un ghețar...
- Trebuie să mă descarc... - Descarcă-te, urale...
Cum poate o nevastă să-i spună soțului când a ajuns la 500 pe oră... ?
Toți mi-au spus că am avut noroc că m-am însurat cu tine... De ce am făcut-o ?
Pentru bani. 300 de milioane zestre.
Câteodată din grabă, mai uiți unele lucruri...
- Mă duc să fac un duș. - Așa, bravo !
Apropo, ai făcut-o sau nu ?
- Bună dimineața, profesore ! - Bună dimineața, doctore. Cum a fost ?
- Ce noapte a fost... - Mie-mi spui ? Am avut o noapte...
Se vede după ochi. Ce s-a întâmplat ?
- Dureri de burtă... - Vreți să faceți tot timpul pe armăsarul...
- Care armăsar... ? - Cu o nevastă așa de drăguță...
- Cum stau lucrurile ? - A venit un model, are permis.
- Am făcut rău ? - Ai făcut bine, e din Parma.
- E din Parma ? - Nu e ? Nu ne interesează.
- Ugolini cum se simte ? - A refuzat calmantul.
- A spus că vrea să inspecteze trupele. - De ce râzi ? Trebuie să-l lași.
Ei ne aduc milioane și pot inspecta tot ce vor. E clar ?
La revedere.
Aveți grijă cu nopți sălbatice, se poate face infarct.
Pupă-mă undeva, Santarelli !
"Heil Hitler !"
- De ce ești alb, colonele ? - E uniforma de paradă, generale.
Fără alb în deșert. Suntem obișnuiți cu kaki ! Toți ! Eu kaki, ei kaki, tu de ce nu kaki ?
- E ceva ereditar. - Nu e bine pentru tine.
Am trimis să fie chemat adjutantul meu.
- Vreau să inspectez Divizia Panzer. - Nu se poate, generale.
Toată divizia a plecat să sărbătorească. Noi am învins.
- Să sărbătorim și noi. - Nu, apa e pentru soldații valoroși.
Eu servesc altceva. Vin...
Da.
Bombardiere.
Aud zgomot de bombardiere. Nu pot să văd unde sunt.
- Ia binoclul ! - Acolo ! Sunt bombardiere.
Colonele ! Să mergem în adăpost.
- Nu, au aterizat. - E foarte periculos...
Generale, era un zgomot fals... Nu începe și tu...
- Capul meu... - Jos capul !
- Au plecat. - Nu, suntem atacați cu gaz !
- Pune-ți masca ! - Mă sufoc...
Îmi vine să vomit... ! Aaaahhhh !
- Se aude alarma. - Ce este asta ?
Aruncător de flăcări.
Să ieșim. Asta a fost o bazooka.
Germania a lovit din nou. Inamicul este kaput !
- Englezii nu au cap. - Mai bine pentru ei.
- Să ciocnim pentru Africa Korps. - Era și timpul.
- Tu primul. - După dvs.
- Mă doare burta. - Trebuie să bei.
- Nu e nevoie de asta, generale. - Bea !
Bine, beau. Nu e cine știe ce...
În Germania, unul bea și celălalt...
- Îmi arăți pistolul. - E un pistol cu apa.
Un pistol cu apa. Mi l-au adus copii mei.
- E cu apă ! - Da !
Iar eu ca prostu', am băut paharul. Eu, profesorul...
Sunt un idiot.
Italienii nu rezistă prea mult...
Ce fată frumoasă... Pictorul a găsit modelul potrivit...
- Bună dimineața, soră. - Bună dimineața, fiică !
- Am fost chemată... - Știu tot. Camera 22, etajul 2.
- Mulțumesc, soră ! - Urcă.
Intră.
Dvs sunteți profesorul ?
- Sunt de la Biroul de Muncă. - Ai experiență ?
Destulă. Am în spate mai mult de un an de activitate. De zi și de noapte.
- Ai experiența cu paturile ? - Încă cât ?!
- Am avut mai mult de 30 de paturi pe noapte. - Cum ai reușit ?
A fost puțin cam greu, dar eu lucrez cu multă pasiune.
- Vreau să te pictez cu pensulă... - Ce faci ?
- Dezbracă-te ! - Nu e cazul, profesore...
Ajutor !
- Modelul meu frumos... ! - Ce se întâmplă aici ?
- Asta nu vrea să se dezbrace ! - Treci în pat, nesimțitule.
Copila mea, nu știi că modelele trebuie să se dezbrace ?
Eu nu sunt un model. Eu sunt sora cea nouă.
Ce greșeală...
- Ce fata frumoasă ! Ia loc ! - Mulțumesc pentru compliment, dna.
Profesor face vizita ? Luați loc...
A fost frumos ce ai spus. Eu sunt profesorul.
Încântat, Amedeo La Russa.
Eu sunt Grazia Mancini, noua asistentă.
Toate sunteți așa de mici în familie ? Îmi place să glumesc.
Cine mă vede îmbrăcat așa, spune că sunt nebun. Ia loc !
- Am nevoie de acest costum pentru Napoleon. - Napoleon ?
- Ai experiență în psihopatologie ? - Foarte puțină.
Am să-ți explic. Orice persoană pentru a scăpa de stresul cotidian, ce face ?
- Își imaginează că este un personaj celebru. - Cred că am înțeles.
- E un pacient care crede că e Napoleon. - Exact.
E un profesor de istoria artei. Se numește prof. Moretti !
Bineînțeles că a fost maltratat o viață întreagă de nevastă și de copii...
... iar acum se crede un mare lider care îi comandă pe toți.
Extraordinar.
Extraordinar, dar și greu în același timp. Vezi ce mă pune să fac ?
Trebuie să fac pe Josephina Bonaparte care îi face injecții lui Napoleon.
Numai Josephina îl poate atinge pe poponeață.
- Scuze, e un caz foarte amuzant. - Nu e singurul, dră.
Mai e și Rommel. Aici am trei mari conducători.
Mai e unul care sună din trompetă toată ziua. Spune că a fost în toate războaiele...
- Am făcut o secție numai pentru armată. - E formidabil.
- Sunteți foarte simpatic. - Și tu ești foarte... multă...
Alo ? Eu sunt.
Da. M-au angajat. Încep imediat.
Azi trebuie să lucrez în schimbul de noapte.
Dacă pentru tine e bine... Bineînțeles că voi profita.
Fii liniștită ! Ciao !
Să iasă gărzile !
- Drepți ! Prezentați arm' ! - Iar cu mătura ?
Hai, hai...
- Intrați în palat ! - Măcar dați-mi o pușcă.
- Vă ajut să coborâți - Nu, nu pot singur.
Trădare ! Vive la France !
- Bună seara, doctore ! - Bună seara ! Cum te simți ?
- Sunt bine, nu-s nebun, sunt de gardă. - Aproape am uitat. Ciao !
Nu e nimeni în schimbul de noapte. Am făcut o secție abandonată.
"Asistentă psihiatrică. Practici moderne."
Bună seara. Eu sunt noua asistentă.
- Sunteți dr. Santarelli ? - Da. Sunt cărțile tale ?
- Desigur, dacă lucrez aici... - Colegele tale citeau benzi desenate.
- Ce faci cu tava aia ? Ai fost la gornist ? - Da, a trebuit să ia somniferul.
- Ai reușit să i-l dai ? - Da.
Bravo. Eu nu am reușit niciodată.
L-am făcut să creadă că sunt tablete pentru rău de mare.
- Cum sunt cele folosite la Marină. - Înțeleg.
Nu sunt de acord ca pacienții să fie tratați cu minciuna, dar dacă a mers...
- Mai mult de atât, a vrut patru pastile. - Ce-ai făcut ? Ești nebună ?
Înainte de a administra tabletele, trebuie să consulți medicul.
- Îmi pare rău, nu se va mai întâmpla. - Mă duc la camera mea.
Dacă ai nevoie de mine, cheamă-mă. Noapte bună.
Voiam să spui că e bine să întrebi medicul.
Dar ținând cont că e un pacient dificil, ai făcut bine.
Noapte bună !
- Cine e acolo ? - Peppino !
Mulțumesc.
La ora asta se vine ? M-ai făcut să mă ridic din pat !
Îmi pare rău. Mâine vii cu mine, te duc la cinema.
- Eu nu pot să ies. - Nu ?
- Eu nu sunt nebun, eu sunt portarul. - Nu te mișca. Un țânțar.
Unde ? Nu văd nimic.
- L-ai prins ? - L-am strivit dintr-o lovitură.
Lua-te-ar moartea...
Bună, Fred !
- Sărută-mă ! Ce mai faci ? - Nervos ! Da.
Am un nume pentru libretul nostru.
Eu voi fi Ginger Rogers, iar tu Fred Astaire.
- Fir-ai... - Da. La-la-la-la.
De câte ori trebuie să vă spun că asta trebuie să stea închisă în cămașa de forță ?
- Știți că nu ia sedative dacă nu dansează. - Dansează toată ziua. Ce e asta ?
- E un cec. - De la ea ?
Da.
2,8 milioane lire. Trebuie să facem repetiție.
Mâine avem debutul pe Broadway. Pleacă !
- Hello, Fred. - Hello, draga mea !
Când intri în dans, trebuie să dansezi.
Gustavo, veniți s-o luați pe Ginger Rogers, debutul a fost repetat.
Ai făcut bine că ai venit.
N-ai înnebunit cu ei ?
Mă distrez mult cu Rommel și Napoleon. Sunt foarte simpatici.
- Și doctorii sunt simpatici ? - E unul care e foarte simpatic.
Recunoști, acum sunt și simpatici.
Prezintă-mi o imagine.
Eu sunt cântăreață, nu sunt expertă în artă.
Nu e nevoie să fii o expertă, doar să prezinți tablouri de familie.
Mama avea multe, iar eu ca un prost, am lăsat să fie furate.
Nu uita că reprezintă un Sfânt și un Cardinal.
- Valorează multe milioane. - Ești sigur că sunt înăuntru ?
Informația e sigură.
Se pare că în spital e trafic, trebuie doar să-l observi și să-mi spui.
Tablourile pot fi oriunde. În subsol, într-un dulap, agățate pe un perete.
- Recunoști tablourile vechi. - Sper să reușesc.
De ce nu mă inviți în biroul tău ?
E plin de fum, îți face rău la ten.
De când ți-e rușine de femeile tale ?
- Trebuie să se îmbrace. - Cum m-ai înlocuit la spectacol ?
Am făcut aranjamente, să te întorci repede, publicul te vrea.
Le voi recupera foarte repede, voi fi un 007 perfect.
- Greșești dacă vrei să mă înșeli. - De ce vorbești așa ?
Îmi aduci tablourile, le vindem și facem un spectacol numai pentru tine.
Te pricepi la afaceri.
De ce, tu nu ?
Ciao !
- Ottavio ! - Ce ai, ești nebun ?
- Ce faci, groapă pentru jaguari ? - Aici nu sunt jaguari.
- Gura ! E pentru leoparzi ! - Nu m-am gândit, sunt un nebun.
- Corect. - Ce vrei să spui ?
Nu te-ai gândit.
Bine, sapă !
Rudele lui Moretti au telefonat și nu vor să ne contacteze.
- Rudele lui Napoleon ? - Da.
De ce ?
Spun că Moretti e vindecat și vor să-l ia acasă.
Cum adică, e vindecat ? Ăștia sunt nebuni toată familia.
- Ți se pare că Napoleon e vindecat ? - Nu.
- Cât trebuie să plătească ? - 8,5 milioane.
Trebuie să-l vindecăm repede. Îl vindecăm în câteva zile sau...
... sau să folosim psihoterapia.
Să le spunem că viața e frumoasă, că sunt multe de cumpărat...
Dacă nu ne aduc banii îi sparg capul și poate să moară mai repede.
- A venit noua infirmieră ? - Nu, vine la ora opt. De ce ?
Mă gândeam... Lasă-mă pe mine.
Profesor, încă odată ați fost prins...
Și tu ai căzut încă o dată. Cât de înalt e copacul ăsta ?
Ea este noua infirmieră.
E mai frumoasă decât Maria Luisa de Austria.
Divorțez de Josephina și mă însor cu ea.
Te rog, Maria Luisa e moartă de 200 de ani, nu mă face s-o iau de la capăt.
Cred că e nebun.
Acum o să vă fac o injecție, e un joc de copii.
E nevoie de o respirație adâncă și să vă relaxați.
- Domnișoară, scoateți-vă chiloțeii. - Cum ?
- Aici ? În fața lor ? - Dacă nu... așa aranjasem.
- Viața lor e în mâinile tale, în pulpele tale. - Chiar e necesar ?
- Cum, necesar ? Scoate-ți chiloțeii. - Sincer, mă simt jenată...
- Îți înțeleg jena, nu e așa de greu... - Eu nu...
- Durează numai puțin... - Te rog !
Bine.
Femeile sunt întotdeauna atât de complicate. Ciorapi de mătase, jartiere...
Calmați-vă, băieți.
Vă voi demonstra că o injecție e o nimica toată.
E suficient puțin alcool...
- Vrei s-o faci în picioare sau pe pat ? - În picioare.
E mai relaxant.
Ajunge să închizi ochii... Cum spunea Michelangelo...
De ce nu vorbești ?
- Ai simțit ceva ? - Nu, nu am simțit nimic.
Dar eu am simțit tot.
Acoperă-te !
Vreau să văd. Cine vrea să facă injecție primul ?
- Eu. - Un moment.
Să nu țipați. Napoleon are prioritate.
Domnișoară, vă rog să vă ridicați fusta.
Nici tu n-ai înțeles ? Credeam că ești mai normal decât ceilalți.
Nu tu trebuie să-i faci ei injecție. Eu trebuie să vă fac vouă.
- M-am săturat. - Ce v-am spus ? Ăsta e nebun.
Eu am vorbit degeaba până acum ?! N-ați înțeles nimic !
Relaxați-vă ! Respirați profund.
Ați văzut ce a făcut d-ra ? S-a pus aici, și-a ridicat halatul...
Nu e nevoie să...
- Gustavo ! - Spuneți, profesore !
- Injecția. - Imediat.
Nu poate fi adevărat. Și tu ai fost de acord ?
Ce puteam să spun ? Mi-a cerut-o profesorul.
- Ai făcut spectacol în fața lor. - Nu văd nimic rău în asta.
- În fond, a fost un experiment ! - O spui așa de calmă ?
- De ce ești așa de bucuroasă ? - Îmi face plăcere să-ți faci griji pentru mine.
- Foarte amabil din partea ta. - Nu mai vorbi prostii.
Mă ocup numai de pacienții mei.
Știi că un asemenea experiment poate răvăși mințile lor deja bolnave ?
- E o inconștientă. - N-ai dreptul să-mi vorbești așa.
Cum ? E de datoria mea. Noapte bună.
Țăranule !
Asta e lumea mea !
Să nu uit, mâine trebuie să îmi cumpăr colanți.
Cumpără ce vrei, dar numai lasă-mi astea.
- Ce mă aprinzi... - Cu benzină sau cu gaz ?
- Soră-ta să aibă parte de pompieri. - Ce enervant ești...
O fantomă ! Nu am făcut nimic.
Negru ca noaptea.
Să plecăm.
Înainte, curajoșii mei, împușcați și bombardați. Înainte !
- Unde plecați ? - Mergem să o eliberăm pe fată.
- Nebun ăla o ține prizonieră. - Profesorul crede că e profesor, dar e nebun.
Am să îl bombardez.
- Atunci cine a fost ? - Sora Fulgenzia, îi recunosc vocea.
E aici.
Iar nu văd.
- Am recunoscut-o. Ea e. - Lasă-mă să văd.
- O imagine de neuitat. - Trebuie să forțăm ușa.
Să ne păstrăm calmul. Aprindeți luminile !
Asta e fotografia ei. Aceasta este bine făcută.
- Deci, prizonieră. - Minunat !
M-am săturat, data viitoare închid poarta.
- Uite-l ! - Nu, frumosule.
Era un țânțar. Din cauza ta a scăpat.
Eu nu sunt nebun, eu sunt portarul.
Dacă mă mai plesnești, îți sparg capul.
Câtă zarvă pentru un țânțar, parcă ar fi fost un aeroplan.
- Ai înnebunit ? - Încă nu ai înțeles ? Sunt paznicul.
Luate-ar moartea...
... Lasă-mă în pace...
Aia se omoară între ei...
Terminați ! Ce se petrece aici ?
- Ce faceți în camera asta ? - L-a pălmuit pe împărat și pe mine.
- Trebuie să fie un spion al lui Arafat. - E din cauza țânțarului.
- Țânțarul... - Dacă încerci, îți dau un pumn în nas.
- A zburat. - Imediat în camerele voastre.
Afară.
- Treceți în paturile voastre. - Să nu va mai prind pe aici.
- Ce s-a întâmplat ? - Pacienții se plimbă noaptea pentru că...
- ... infirmiera de serviciu nu e la post. - Îmi pare rău, eram într-o cameră.
- Înțeleg, în unele cazuri e nevoie de timp. - Ce vrei să spui ?
Poate repetai experimentul, cu cineva arătându-i popoul.
- Ce e ? - Treci în pat, am găsit țânțarul !
Mulțumesc ! O, nu ! Iar a scăpat. Uite-l !
Ottavio...
Cine e ? Profesorul nebun.
- Faci o groapă pentru jaguari ? - Nu sunt jaguari.
- Pentru leoparzi ? - Care leoparzi ? Nu sunt.
- Sunteți nebun. - De ce sapi ?
Cred că am descoperit un cimitir roman, greco-bizantin care datează din 2508 Î.Hr..
- Nu, 2038. - De unde să știu eu ?
- Termină cu lopata aia, că-ți rup mâinile ! - Ce, ești nebun, profesore ?!
- Sapă ! - E nebun.
- Domnișoara... - E nebun...
- Vreau să te întreb ceva. - Spuneți, profesore.
Nu știu de unde să încep. E o întrebare științifică,...
... poți răspunde sau nu.
- Cum stai cu sexul ? - Cum ?
Când faci dragoste lucrezi cu andreaua ?
- Cu andreaua ? - Vreau să spun lâna...
- Nu. - Citești ?
Deci făceai dragoste normal. Ești frigidă ?
- Eu cred că sunt normală. - Crezi sau ești ? Vreau să rezolv problema.
- Ești frigidă ? - Nu, fără nici o îndoială.
Mi-ai luat o greutate de pe inimă. Putem să ne spunem pe nume ? Mulțumesc !
- Ce faci în seara asta ? - Ce vrei să fac ?
- Merg la culcare. - Dacă putem să ne facem...
- Cu altă ocazie... - Vino să ne antrenăm.
Scuză-mă.
Ai venit s-o iei pe Alba ca Zăpada ? Unde sunt ceilalți șase ? Treci pe la ginecologie.
- Antimilitaristule ! - Te omor !
- Nu-ți permit. - Am să te împușc.
Ce se întâmplă aici ? Cavalere Galeazzo, faceți numai probleme ! Cine a început ?
E numai vina lui. Mi-a dat una în barbă iar eu l-am pedepsit militărește.
- Normal că i-am dat una, s-a pișat în groapă. - Eu ?
- Oricine a făcut-o, o s-o curețe. - Cum să curăț ?
- În tranșee nu se curata, se luptă. - Te omor...
Ce faceți, tâmpiților ?
Treceți în formație !
Batalion, drepți ! La stânga !
Ochii la dreapta ! Prezentați ochelarii !
Să vă ia dracu pe amândoi ! Aveți o fixație...
Blestemaților !
Nu e nimic aici. Or fi în sertar !
Nici aici.
Și părea așa de inocent... Unde le-o fi ascuns ?
- Mă așteptai pe mine ? - Voiam să vorbesc cu tine.
Cu mine ? Ce faci, te dezbraci ?
Să creăm o atmosferă mai confidențială.
Între noi doi !
Îți amintești ce m-ai întrebat în grădină ?
Era o întrebare științifică...
Voiam să știu dacă ești frigidă, dar nu cred...
Bineînțeles. Păreai foarte hotărât.
Am avut impresia că erai îngrijorat, cum să spun ? Supărat !
Îmi pare rău, nu eram supărat pe tine.
- Trebuie să dau un telefon. - Stai aici.
Ai un comportament tipic celui complexat.
- Suferi de frustrări când ești cu o femeie ? - Eu nu sufăr de nimic.
Tu ai făcut totul. Acum întorci problema. Eu te-am întrebat pe tine.
Poate ar fi trebuit să te întrebi pe tine. Ce faci, pleci ?
- Încă avem timp. - Pentru ce ?
Ai venit aici... te dezbraci... dacă le punem toate la un loc...
- Sfânta Maria... - Îți plac ?
Fir-ar mă-sa... Scuze, e o expresie anglo-puglieză !
Privește-mă, profesore ! Ce vrei să faci ?
Cum ce vreau ? Totul.
Și Jung a spus asta. Complexul e format din conflicte și stimuli. Am citit ieri.
Știi ce spunea Oscar Wilde ? Când un bărbat e în situația asta, nu trebuie să renunțe.
- Cine e ? - Ați văzut-o pe Grazia ?
- O... dar nu complet... - Ați văzut-o sau nu ?
Era să o văd dacă nu veneai tu. De ce ai venit ? Pleacă !
Du-te în grădină, eu am treabă.
- Te îmbraci, călugărița a plecat. - E mai bine să plec.
- Oricum, a fost interesant. - Cum ? Eu nu am făcut nimic.
Abia mi-ai aprins dorința, vrei să mă faci să mor ?
Te rog să ieși primul.
Vrei să mă omori. Nu mă omori tu pe mine...
- Eu mai rămân puțin. - Să nu mă omori...
Da. Acum pleacă.
- Îmi pare rău. Pleacă. - Vrei să mă omori ?
Un pistol cu apă. Cine și-ar fi imaginat ?
Mângâie-mă, sărută-mă.
Mângâie-mi părul. Scuză-mă, am greșit.
Coboară din mașină, pune antifurtul și închide poarta.
Sfârșitul primei părți.
Citești un roman fotografic ? Eu te mângâi și tu citești ?
Te omor... Eu sunt un prost ?
Mi-aș pune antifurt la creier. Am tensiune 400...
Să ne calmăm, iubito. Să o luăm de la început.
- Spune-mi ceva excitant. - Plante excitante și stridii.
Și piper de la curva de maică-ta.
Mă duc să fac un duș. Am să fac 54 de dușuri.
Nu mă opri, mă duc să fac un duș.
Fată încă nu a făcut nimic.
Are mult de lucru, din păcate nu e ușor.
Adu-ne un Fernet Blanco și un ness, fără gheață.
Sam a aflat că l-a ucis pe Michele ?
Se pare că a fost un asociat de-al său, a fost arestat. Nu e treaba noastră.
Prostul. Înainte să moară a lăsat scris că tablourile nu mai sunt la Vila Paradiso.
- Dar nu a scris la cine sunt. - Știu.
Poate cine le-a luat are legătură cu Vilă Paradiso.
Ești formidabilă. Trebuie să ne ocupăm de asta.
E mai bine să pleci. Dacă înțelege, jocul se va sfârși rău.
Nu uita că sunt geloasă. Fără șmecherii.
Nu ai încredere în mine ? Luăm tablourile și fugim.
Jur pe sufletul mamei mele.
Cu mine nu merge cu sufletul mamei. Ține minte asta !
Ciao !
- Ai fost fantastic ! - Mulțumesc, Johnny !
- Blonda e frumoasă. E aceiași. - Este expertă în artă.
Numai ea poate recunoaște dacă tablourile sunt autentice.
Să sperăm că le vom găsi.
Află dacă cineva din clinică a avut legătură cu Villa Paradiso.
- Era o vilă locuită de nobili. - Ce legătură are asta ?
Tablourile mamei erau acolo când au dispărut.
Villa Paradiso... un nume de romantic !
Asta e pentru voi. Aici este un pachet pentru profesor.
- Pentru tine nu am nimic. - Eu nu sunt nebun, sunt doar portar.
Ciao !
Sora Fulgenzia !
- Fă-mi o favoare. Ai fost misionară ? - 15 de ani.
- Ai fost în China ? - Da. Peste tot.
Deci știi chineză.
- Vorbesc puțin, dar citesc mai mult. - Citește ce scrie.
E un medicament nou.
Trebuie folosit cu o jumătate de oră înainte.
- Derbedeule ! - Citește în continuare !
Desgustător, indecent, imoral... !
- Brută ! - Proasto !
Nu te întoarce, că îți sparg osul ăla sacru.
De fiecare dată când îți dau să citești despre un medicament mă lovești.
- De ce pui găleata asta la intrare ? - Uite ce ai făcut !
- Fac puțină curățenie. - De ce faci curățenie ?
Cardinalul Vitola poate veni dintr-un moment în altul să ne facă o vizită.
- De ce vine Cardinalul ? - Pentru subvenția de la piscină.
- Cât au aprobat ? - 420 milioane de euro.
- Cât costă piscina ? - 24 milioane.
Au dispărut 4 milioane.
Anunță-mă când vine Cardinalul. Nu poți să iei găleata asta de aici ?
Unu, doi, trei, patru !
- Fred ! - N-am timp, trebuie să dau un telefon.
- Te rog. Încă odată ? - Trebuie să facem repetiție !
- Premiera este poimâine. - Banii pentru spectacol.
- 6 milioane. - Prea puțin ?
Nu, e bine. Să facem repetiția !
Ești gata ?
Gustavo ? Veniți să o luați pe Ginger Rogers, cred că s-a făcut bucățele.
- Fă-mi legătura cu nevastă-mea. - Așteptați ?
Da, aștept.
Dacă sora s-a enervat înseamnă că e ceva excitant.
Iubito, ești tu ? În sfârșit a sosit medicamentul.
- De ce ai telefonat ? - Am de lucru pe Broadway, îți explic eu...
În sfârșit a sosit medicamentul chinezesc, cel pentru slăbit...
Ce bucuroasă sunt. E eficient ?
Scrie foarte clar că trebuie să iei două cu jumătate de oră înainte să ajung eu.
- Ce are aceasta de-a face cu tine ? - Cum ce are de a face cu mine ?
Cu jumătate de oră înainte de masă, jumătate de oră înainte să ajung eu.
- Bine, am să le iau. - Ți le trimit imediat.
- Bună seara, profesore. - Bună seara !
- De ce stai aici ? - Aștept liftul. Merg la apartamentul dvs.
- Mergi pe scări. - Sunt cinci etaje... !
- Mai slăbești. - Cu permisiunea dvs...
Cu permisiunea mea...
Ce s-a întâmplat ? Chiar acum !
Portar !
Nu se vede nimic, totul e blocat.
- Cine e ? - Băiatul cu vinul.
Scuzați-mă pentru întârziere, era întuneric...
- Te așteptam, iubitule. - Pe mine ?
Michele ! Fiu de cățea !
Sunt profesorul La Russa ! Am rămas blocat în lift !
Veronica a luat pilulele, e excitată, iar eu stau blocat aici...
Veronica !
Veronica ! Răspunde-mi !
- Te aud ! Ești minunat ! - Știu...
Sunt soțul tău, am rămas blocat în lift. Mă auzi ?
- Mai vreau... - Acum lasă-mă, trebuie să fac pipi.
19 minute... Veronica !
Oh, da.
A venit lumina, vine profesorul...
Ăsta e un bărbat adevărat... !
Nu se lasă o persoană 28 minute blocată ! Eu sunt administratorul blocului !
- Încă ești aici ? - Da.
Te-a tratat bine nevastă-mea ?
- Cât ți-a... ? - Trei !
- Ce mai aștepți ? Pleacă ! - Cu permisiunea dvs.
- Ce faci ? Du-te dracului ! - Acum nu pot, profesore.
Ce frică mi-a fost...
Am stat 28 de minute blocat în lift. Uite ce am transpirat...
M-am încins ca un pinguin african. Ce o să facem acum... ?!
Nu mai vorbi. Sunt foarte obosită, mă duc să mă culc.
De ce ești obosită ? Am venit să...
Fiu de curvă castrat. Bine că nevastă-mea ți-a dat doar 300 de lire...
- Ce faci aici ? - Nu vezi ? Stau de pază.
- Ce păzești ? - Totul.
Dacă ai nevoie, cheamă-mă. Sunt la dispoziția ta.
Scuză-mă ! M-a chemat Ugolini.
Intră !
Lasă-mă !
Ce faci ? Vrei să mă ucizi ? Credeam să suntem prieteni.
Nu. În mulți ani de război am văzut multe infirmiere.
Toate erau prefăcute și mincinoase. Nu ești o infirmieră adevărată.
- Ești un spion inamic ! - Cum de ți-ai dat seama ?
Sunt deștept, sunt o vulpe de deșert. Am să te împușc !
Nu, te rog. Ești un om bun.
Nu sunt bun, tu ești bună. O să facem un schimb.
Eu îți salvez viața dacă tu îmi dai ora de dragoste.
- Nu, e imposibil. - Nimic nu e imposibil pentru mareșalul Rommel.
- Ce drăguță e, cred că e cu apa. - Da. Cum ai ghicit ?
- Nu mi-l dai mie. - Ia-l. Oricum îmi vor aduce altul.
Acum să facem lucruri mai importante. Lasă pistolul ăsta.
Te vreau, te doresc, nu mai rezist. Pofta de soldat și bastonul de mareșal...
Nu ! Lasă-mă !
Heil, General !
- Trădătorule ! Am să pun să fii împușcat. - Iar eu am să pun să fii arestat.
Tu nu știi cine sunt eu, sunt Feldmarschall Rommel.
240 ! O să explodez.
Sistemul neuro-vegetativ e la pământ.
Un moment. Intră !
- Voiai să vorbim ? - Mulțumesc Grazia. Ia loc.
Îmi imaginez că voiai să vorbim despre ce s-a întâmplat cu Rommel.
Nu a fost vina mea. Totul s-a întâmplat pe neașteptate.
Ce ne interesează de ei ? Sunt bolnavi. Să ne gândim la noi, suntem vii și dornici...
Noi suntem așa de frumoși și aveam o atracție...
- Pot să îți spun pe nume, Grazia ? - Desigur, îți mulțumesc.
- Ești foarte înțelegător, ești bun precum... - Un penis ?
- Ca un tată. - Mulțumesc.
Voiam să continuăm discuția care o aveam când ne-a întrerupt sora...
Mi s-a părut că e mașina neveste-mii. E mașina ei...
- Sfinte Berille, nevastă-mea e în curtea spitalului. - Cum ?
Mi-a venit o idee nemaipomenită. Afară e soare, facem o baie ?
- Aș vrea. - Peste jumătate de oră ne vedem afară.
Ne întâlnim într-o jumătate de oră la catargul Barletta.
- Ceilalți nu vor spune nimic ? - Ce să spună, cine comandă aici ?
- Credeam că sora Fulgenzia. - Ai grijă să nu te vadă.
- Ciao ! - Ai să fii a mea...
- Scuzați-mă, sora ! Profesorul ? - Poate e acolo, poate dincolo.
- Nu înțeleg. - Nu știu unde e. La revedere !
Mai demult aici era ușa capelei. Uf, ce căpățână am dat... !
Intră !
- Nu am vrut să vă deranjez... - Luați loc, vă rog.
Nu vreau să vă deranjez, îl caut pe profesor, sunt nevasta lui.
Sunt încântat !
- Peppino de Tappis. Vă rog ! - Sunteți un artist.
- Sunt tablourile dvs ? - Cu modestie spun da.
- Ce pictezi de obicei ? - Femei ! Femeile sunt subiectul meu preferat.
Încă nu i-am definit chipul !
- Dacă i-aș da chipul dvs ? - Glumești ?
- Poate când eram mai tânără. - Sunteți frumoasă. Să fiu sincer...
... dacă ați fi avut vreo doi, trei mai puțin... Dacă ați fi fost puțin mai slabă...
Aș mai economisi puțină culoare...
- Spuneți da ! - Lasă-mă să mă gândesc.
- Două, trei retușuri ? - Da, să pregătesc pânza.
Luați loc.
Nu vă mișcați.
Doamnă, sunteți puțin cam prea îmbrăcată...
O modalitate mai bună.
- E bine așa ? - Perfect.
- Bună ! Unde pot să schimb ? - Acolo.
Mulțumesc.
Cât mă încingi...
- Surpriză ! - Trebuie să sap aici...
- Cine v-a lăsat să veniți aici ? - Dă-mi lopata să fac un sunt...
De ce ai adus aici cataplasmele astea ?
Un pic de soare le va face bine. Mi-au promis că vor fi cuminți.
Ăia sunt doi nebuni.
- E a mea. - Ești nebun ? E lopata mea.
Fiți... Nebunilor !
Terminați cu glumele astea...
V-am lăsat să ieșiți, dar vreau de la voi ordine, disciplină și demnitate.
Vă bateți joc de mine ? Vă rup oasele...
- Profesore, ce faci ? - Salutăm...
Ești o psiho-farmacistă, cu mandolina aia reușești să...
Voi la ce vă uitați ? Ascultă, Grazia...
Dacă știam că o să se termine așa preferam să rămân la spital să lucrez.
Puțin aer îți face bine și ție.
Vâslește ! Unu, doi !
Nu ne poți strica liniștea. Du-te pe plajă.
Am preferat să îl iau cu mine, altfel se certau.
- Vâslește tu. - Nu, eu sunt trupe care debarcă.
Ajunge, prostule. Mă duc în apă, ne vedem mai târziu.
- Fac pe scoica înecată... - Ciao !
- Noi ce facem acum ? - Nu trebuia să debarci ? Vâslește !
M-am răzgândit. Nu mai debarc. Nu mai vâslesc...
- Știi ce facem ? Un copil. - Un copil ?
Dacă facem 30, putem comanda un pluton.
- Iar eu știi ce îți spun ? - Nu !
Ciao !
Dacă am făcut-o de 30 de ori, să o mai facem și a 31 oară.
Să o facem.
- E o zi frumoasă... ! - Da !
- Ce faci, profesore ? - E nebunul nostru.
Asta nu e o capcană pentru proști, e o capcană pentru broaște.
De ce ați venit aici ? Unde sunt țestoasele ?
E plin. Acolo e una uriașă. Vino să o vezi.
Vezi ? Se joacă !
- Nu mă mai trage, îmi cade totul. - Stai aici.
Ăsta e un cuib. Uite cum se mișcă.
- Dă-mi mâna. - Nu am făcut nimic.
Îți dau lopată și suntem chit.
- Lopată e a mea. - E a ta...
- Ce se întâmplă aici ? - Doi contra unu ? Ce e asta ?
- Îl omor. - Dă-mi lopata !
- Să plecăm. - Nu te supăra.
Un moment. Țestoasele stau în nisip. Să plecăm.
Eu sunt o țestoasă de râu. Pleacă naibii... Ești liberă.
Ce faceți aici ?
Acum îmi vorbești cu dvs ? Să continuăm discuția care am întrerupt-o.
- Glumiți ? Ieșiți imediat. - Nu striga la mine.
Sunt un profesor, o persoană bună.
Nu înțeleg de ce ieri te-ai dezbrăcat...
părea o căutare continuă...
Da, așa e. Căutam tablourile...
Căutam să fac un experiment. Era ceva personal...
Și îl faci pe mine ? M-ai luat drept un bătrânel de care să-ți bați joc ?
- Nu sunteți bătrân, profesore. - M-am supărat.
Sunteți un om de valoare, clinica dvs, e minunată...
- Ar trebui să o numiți Villa Paradiso ! - Știu ! Dar Villa Paradiso deja există.
- E o vilă de vis. - Adevărat ?
Știi cine locuia acolo. Peppino nebunu'. Erau o familie de nobili.
- Îmi trece ceva prin... - Și mie îmi trece ceva...
Am o idee.
- Îți place asta ? - Da, e foarte frumos.
Sunt bucuros că ai venit să mă vezi. Ultima dată când ai venit mi-ai rămas aici...
- Ai fi modelul perfect pentru mine... - Toate tablourile sunt pictate de tine ?
Eu nu pictez numai pe pânză. Pictez pe lemn, sticlă...
Pictez pe orice. Am să îți arăt.
Arată-mi !
Două tablouri pictate în tempera. Pe ce crezi că am pictat ?
- Pe lemn ? - Nu. Erau două tablouri vechi, le aveam acasă.
- De ce, erau urâte ? - Erau un cardinal și un sfânt.
- Ce mă interesează pe mine popii ? Îți plac ? - Mult.
- Vreau să le cumpăr. - Glumești ? Ți le fac cadou.
Ți le pun aici, când pleci, le iei.
Mulțumesc, Peppino. Acum trebuie să plec. Mă întorc mai târziu.
Acum dezbracă-te, vreau să te pictez. Întinde-te pe pat.
- Ești nebun ? - Eu sunt nebun, tu ești bună.
- Lasă-mă, Peppino ! - Eu sunt bun, tu nebună...
- Ce se întâmplă aici ? - Peppino a avut un atac obișnuit.
Până aici ai ajuns, domnișoară ? Ieși imediat.
Pleacă !
De ce te bagi ? Am să te...
Asta am să îți fac.
La șapte jumate, nevasta mea a luat pilulele...
Bună seara profesore, am chemat liftul. Dacă vă deranjez, pot să merg pe scări.
- Mulțumesc, prefer să fac câțiva pași. - Bine, profesore. Cum doriți.
Profesore !
- Îți mulțumesc, Dumnezeu ! - Pentru ce ?
- Cerul v-a trimis, veniți din Ceruri. - Vin de la spital. Trebuie să plec.
- Soția mea este bolnavă. - Caută un medic, eu nu am timp.
Tocmai căutam un medic și ați venit dvs, profesore.
- Trebuie să veniți să o vedeți pe soția mea. - Termină cu mâinile, mă agiți și nu mai fac nimic.
- Soția mea... - E moartă ?! Chemați un dric.
- Trece timpul și... - N-o lași să moară...
- Veniți să o vedeți... - Cum e nevastă-ta ?
Tu erai, iubitule...
Ai chef de glume ? Vine profesorul...
Ce faceți, doamna ? Poate vine cineva...
Poate nu par, dar plesnesc de sănătate...
Playboy !
Cinci picături de trei ori pe zi, patru supozitoare de trei ori pe zi.
- Ce vă datorez ? - Nimic.
Cum nimic ? Nu pot să-mi permit.
- Trebuie să plec. - Cum trebuie să ia picăturile ?
- Pe nas ! - Iar pastilele ?
În gură.
- Iar supozitoarele ? - I le bagi în fund lu' nevastă-ta...
Nu e un medic, e un sfânt.
Veronica ! Unde ești ? Nu mai face pe pudică. Ți-e rușine ?
Ce o să facem acum... Unde ești, te-ai ascuns ?
Veronica ! Michele !
Vrei să vin jos ?
Unde ai fost, iubito ? Ce s-a întâmplat ?
- Sunt obosită. Foarte obosită. - Ai luat pastila aceia ?
Câte ai luat ? O s-o facem de trei ori.
Ce s-a întâmplat ?
A venit prostul ăla cu vinul. Bine că n-are probleme sexuale. E castrat.
Mai cu viață ! Mișcă-te !
Nu trebuie să ne depărtăm prea mult, să nu obosească calul.
Cine, el ? Nu uita grăjdarule,...
- ... acest cal a mers 50-60 de kilometri pe zi. - El, nu eu !
50 - 60 de kilometri cu mine în șa, prin troiene de zăpadă...
Trebuie să văd care e situația. Inamicul poate fi undeva în jurul nostru.
Să urcăm dealul...
- Uite-i ! - Cine ?
Austriecii, atacă pe flancuri ! Garda imperială să înainteze !
Cai sunt... Înainte !
Întoarce-te, Napoleon !
Oprește-te !
- Atac... - Să vezi ce bătaie îți dau...
Lasă-l !
El e nebunul, nu eu.
... ce puteam să fac, profesore ? Am fugit după el, dar n-am putut să-l ajung.
- Ce sunt eu, un alergător ? - Nu, ești un prost.
Când vezi că aleargă, trebuie să îl prinzi, dacă nu, face numai prostii.
În sfârșit, a adormit, i-am dat un sedativ.
M-am ocupat și de cioban, noroc că nu era un ciobănesc german, ne mușca pe toți...
Noi avem necazuri și vouă vă arde de glume...
- Cine glumește, profesore ? - Dacă continuăm așa, ne vor închide spitalul.
Încercăm un șoc chimic cu Moretti ?
Ți-am spus că nu-mi place termenul ăsta. E un termen folosit în clinicile psihiatrice.
Aici nu sunt nebuni. Sunt persoane care vin și plătesc bine.
Dacă ai un caz asemănător, chemi spitalul din Foggia și îi pui cămașă de forță.
- Ce te interesează ? El plătește. - Cum vreți !
Și dacă Santarelli se bagă din nou, tu trebuie să-i spui...
- ... mi-a spus profesorul că se ocupă el. Clar ? - Clar !
Tu trebuie să spui: "Mi-a spus profesorul că mă ocup eu de tot". Clar ?
Noi doi nu ne înțelegem. Cred că unul din noi e nebun.
Eu nu sunt.
Doamnelor și domnilor, Ginger Rogers și Fred Astaire...
Un dans în doi !
- Și doctorul primar... - Luate-ar moartea... !
Mă scuzați !
Eminență ! De unde ați apărut ?
Eu repetam cu Ginger Rogers dansul care...
- E nebună... - Lui trebuia să-i dăm 400 de milioane...
Acum nu mai primesc banii...
Prost mai sunt. Pentru 6 milioane să pierd 420...
- Bună seara, domnișoara ! - Bună seara ! Mulțumesc !
Cu plăcere. Ce frumoasă ești...
Ce trafic.
- Cine a ieșit înainte ? - Noua infirmiera. De ce ?
În loc să intre, iese ? Unde a plecat ?
De unde să știu ? Eu nu sunt nebun. Eu sunt portarul.
Nu mai înțeleg nimic. E mai bine într-un ospiciu decât aici.
- Salut, Napoleon ! - Salut !
- Ești și ventriloc ? - Iar tu ești și prost ?
- Ce ai adus ? - Unde te duci cu Napoleon ?
- Dacă nu-mi spui unde-l duci pe Napoleon... - Eu sunt șeful. Cine comandă aici ?
Sora Fulgenzia ! De asta am camuflat-o.
- Cine e aia ? - E modelul meu, profesore.
Ce fata frumoasă are ! Are fața unei persoane distinse. Bună, frumoaso !
Scuze, profesore. Ați greșit fața.
- Bună ! - E frumoasă. Ascultă, Peppino !
Mă lași și pe mine să dau cu pensulă ?
- Îmi spui unde-l duci ? - Confidență contra confidență.
I-am făcut o injecție să doarmă. Îl pun în debara și mă bag în patul lui.
- Când vine infirmiera... - Pui mâna pe ea.
Noapte bună, sora Fulgenzia !
Cum de ești aici, Gustavo !? Ești încă de gardă ?
- Am schimbat tură cu Grazia. Era obosită. - Da ?
- Dr. Santarelli nu a venit ? - Învăța pentru examen.
- Să sperăm că nu o să se întâmple ceva. - Nu se poate întâmpla nimic.
Le-am pus somnifere în apă la toți.
- Așa vom dormi cu toții. - Nu ești prost...
Bine că am scăpat de Napoleon...
Mă simt foarte întărâtat...
Ce cald e aici ! Să mă mai răcoresc.
Intră:"Bună seara, Napoleon ! Cum te mai simți " ? "Cum mă simt..." ?
Dacă pun mâna pe tine...
Să vezi ce fac... Așa e mai bine.
Am reușit. Scuză-mă, drăguțo, e ceva urgent.
- Să nu spui că ai găsit tablourile mamei. - Da, am avut noroc.
- Am căutat unde trebuia și le-am găsit. - Tablourile mamei...
În sfârșit, putem pleca pe Broadway și să pregătim spectacolul.
- O promisiune e o promisiune. - Mă bucur că ești fericit.
Și mama ta va fi bucuroasă.
Ce vârstă are, 200 de ani ?
Ce legătură are mama ? Trebuie să îți mulțumească personal ?
Aceste tablouri aparțin unui pictor nebun, Peppino de Tapis,
... un pictor care e în clinica profesorului La Russa și le avea acasă de 100 de ani.
Ești un mincinos, un șarlatan și un fiu de cățea care m-a implicat...
... într-un trafic murdar.
Ce comportament ! Dacă îți trag una...
O ameninți pe domnișoara ?! Cum îți permiți, derbedeule ?
- Ce vrei ? - Am să te iau la palme !
- Pe cine ? - Acum înțelegi ?
- Derbedeule... - Te omor...
Încetați.
- Să fugim ! Tablourile sunt adevărate. - Apa, am nevoie de apă.
- Dumnezeule ! - Nu te speria, e apă.
- Cum te simți ? - Bine.
- Să-i urmărim. Tablourile valorează milioane. - Care tablouri ?
Să mergem.
Ce pulpe... ! Ce mandolină ! Lasă-mă să cânt...
Sunt prizonier. Asasinilor !
Deschideți ușa !
Au fost englezii. Trădători mincinoși...
Oameni fără cuvânt...
Eu sunt împăratul... Ajutor !
- Eliberați-mă ! - Gustavo ! Gustavo !
Ajutor ! De ce țipă ? M-am trezit...
E Napoleon ! Somniferul nu și-a făcut efectul.
Sunt împăratul, am fost făcut prizonier...
Nu te duci la el ?
Am să facă ce a spus profesorul. Voi telefona la spital.
Lași, trădători, asasini... Vă omor pe toți !
Mai taci, de două ore țipi, mi-ai speriat femeia.
Tu cine ești, piticule ? Ai venit să mă ucizi ?
- Imperiul meu va sfârși în sânge ? - Nu.
- Dacă continui așa, se va sfârși în rahat. - Rahatule !
- Prostule ! - Tu ești Cambron.
- Cambron, generalul meu de încredere. - Da.
Ai venit să mă eliberezi.
Un țânțar.
- Unde este ? - Etajul 2, camera 23. Să vin și eu ?
- Nu, dacă vede pe cineva cunoscut e mai rău. - Bine. Mulțumesc.
Ce mă doare burta...
Ce dureri am...
Grazia, fă-mi o favoare... !
Apropie-te de mine...
Ce mă doare capul...
- Veronica, îmi schimbi cămașa ? - Da, iubitule.
- Salut, profesor La Russa. - Și eu Sophia Loren.
Ce mai face sora ta ?
Ce faceți ? Mi-ați pus cămașa de forță ? Eu dormeam.
Sunt un profesor La Russa ! Ce te uiți la mine ca un nebun ?!
- Uite-i acolo. Ei sunt. - Unde ?
Ți-am spus că merg la aeroport. Ai văzut ?
Au avut o idee genială. Camuflate păreau fără valoare.
Acum le-ai curățat, cum facem cu vameșii ?
O să reușim noi într-un fel.
Acum controlează femeia.
Scuzați-mă ! Unde o aveți ?
Sunt încântat să vă descopăr...
Totul e în regulă.
- Fii atentă, tu nu te descurci cu armele. - Nici tu, cretinule.
Ce faci, Grazia ? În curând e ora vizitei. Rudele sunt afară.
Îmi pare rău. Acum totul s-a terminat, nu mai am ce face aici.
Vrei să pleci ? Doar nu te vei întoarce la dans !
Nu știu. Cred că da. Ce altceva aș putea face ?
Așa sunt obișnuită, să călătoresc, să cânt, să dansez...
- Noi suntem bucuroși să te avem la clinică. - Ce să fac ? Să fiu infirmieră ?
Desigur. Îți promit că nimeni nu te va goni de aici.
- E ciudat că o spui tocmai tu. - Înțeleg ce vrei să spui.
În ultimul timp am fost cam sever cu tine. Dar crede-mă...
Nu am nimic cu tine, sunt supărată pe mine, v-am dezamăgit.
Pe cine interesează ce a fost ? Nu înțelegi că țin la tine ?
- Te iubesc ca un nebun. - Și tu ?
- Nu mă confundă cu ceilalți. Te rog. - Tu ești singurul drăguț de aici.
Ceilalți te doresc...
- Iar asta mă face să fiu gelos. - Te-ai îndrăgostit cu adevărat !
Nu vrei să înțelegi, Grazia ?
- Mă vrei ? - Bineînțeles că te vreau.
Nu, nu, nu aici.
Unde ?
- Unde ești, Grazia ? - Aici. Poate veni sora Fulgenzia.
Poate să vină. Am pierdut mult timp, trebuie să recuperăm.
Te iubesc, infirmiera mea frumoasă.
- Mi-o faci cadou ? - Ce să faci cu ea ?
- O pun în grădină. - Nu e de marmură.
- Nu vezi că în față e neagră ? - Îi dau eu o mână de alb.
- Tu ce îmi dai ? - Gorila aia de acolo.
Ajutați-mă !
Trebuie să repetați în fața judecătorului ce am menționat în procesul verbal.
- E o simplă formalitate. - De acord. Luați loc.
Mulțumesc ! Cei doi au fost pedepsiți.
Am aflat ce s-a întâmplat cu medicul vostru primar.
După atacuri și electroșocuri, a rămas distrus.
În definitiv, ce are ?
Scapă de stres prin copilării.
Micul nostru fedain e unul de-al dvs ?
Acela e un geniu, e fiul Giuseppinei.
Iar acesta e fiul Mariei Luiza, e regele Romei.
- Dă-mi balonul ! - Lasă-l !
Nebunule ! Cha cha cha ! Nebunule ! Cha cha cha !
SFÂRȘIT